Traducerea și adaptarea: Mihai-Liviu DELDEGAN
Vizionare plăcută !
RASHôMON ( POARTA DEMONILOR )
După romanul "Într-un crâng" de Ryunosuke AKUTAGAWA
Scenariul : Akira KUROSAWA și Shinobu HASHIMOTO
Imaginea : Kazuo MIYAGAWA
Distribuția :
Banditul Tajomaru : Toshiro MIFUNE
Femeia : Machiko KYO
Soțul : Masayuki MORI
Tăietorul de lemne : Takashi SHIMURA
Călugărul budist : Minoru CHIAKI
Regia : Akira KUROSAWA
KYOTO Capitala Japoniei în anul 750.
Războaiele civile și foametea
au distrus orașul aproape în întregime.
La Poarta Rashô, ( Poarta Demonilor )
trei bărbați se adăposteau de furtună :
un călugăr budist, un tăietor de lemne, și un trecător.
Nimic... Nu înțeleg...
Nu mai înțeleg nimic.
Da' chiar nimic.
Ce te frământă ?
Ce nu înțelegi ?
N-am auzit niciodată o poveste atât de ciudată.
De ce nu-mi povestești despre asta ?
Se întâmplă să avem un preot înțelept în mijlocul nostru.
Nu, nici măcar cel mai renumit și înțelept călugăr de la Templul Kiyomizu
nu a auzit o poveste atât de ciudată ca asta.
Așadar, dumneata știi ceva despre această poveste stranie ?
Acest om și cu mine, am văzut-o și am auzit-o, noi înșine.
- Unde ? - În grădina tribunalului.
La tribunal ?
Un om a fost ucis.
Numai unul ? Și ce-i cu asta ?
La etajul Porții Rashô, poți găsi cinci sau șase cadavre în fiecare zi.
Din păcate, ai dreptate !
Războaiele, cutremurele de pământ, taifunurile...
focul, foametea, ciuma...
An după an, nu e nimic altceva decât dezastru.
Și bandiții care tăbărăsc peste noi în fiecare noapte.
Cu ochii mei, am văzut atât de mulți oameni, omorâți ca niște muște,
și totuși, n-am văzut niciodată ceva mai îngrozitor decât asta !
Da. Atât de îngrozitor.
De data asta, mi-am pierdut definitiv credința în sufletul omului.
E mai rău decât toți bandiții, ciuma,
foametea, focul sau războiul.
Ascultă, părințele...
încetează cu predicile !
Ar fi mai interesant să povestești pățania, și-ar mai trece și vremea...
Dar dacă-i vorba tot de-o predică atunci mai bine ascult ploaia !
Ascultă-mă ! Poate o să-mi spui d-ta ce poate să însemne asta.
Nu înțeleg nimic despre ăștia trei.
Care ăștia "trei" ?
O să-ți povestesc despre ei.
Mai încet și povestește-mi liniștit.
Oricum ploaia nu se va opri degrabă.
POARTA RASHô
S-a întâmplat acum trei zile...
...mă duceam pe munte să tai niște lemne...
Am fugit cât am putut de repede să anunț poliția.
Și-apoi, trei zile mai târziu, adică astăzi, am fost chemat să depun mărturie.
Da, e adevarat.
Eu am fost cel care a descoperit cadavrul.
Cum ? Dacă am văzut vreo sabie sau altceva ?
Nu, absolut nimic.
Doar o pălărie de damă atârnată de o ramură de copac,
și o bonetă de samurai, aruncată pe pământ, ceva mai încolo.
Mai era o bucată de frânghie tăiată, în apropierea cadavrului.
Și mai departe, pe frunzele moarte, un săculeț lucios brodat cu dungi roșii.
Era desigilat. Da.
Asta e tot ce am văzut, jur !
Da.
Am întâlnit victima înainte de-a fi ucisă.
Era acum trei zile, după-amiază.
Pe drumul de la Sekiyama la Yamashina.
Femeia avea un văl, astfel încât n-am putut să-i văd fața.
Bărbatul era înarmat cu o sabie și cu un arc cu săgeți.
Nu m-aș fi așteptat ca acest om să aibă o astfel de soartă !
Viața omului, e cu adevărat fragilă și efemeră ca roua dimineții !
Ce păcat că a terminat în acest fel !
Îmi pare rău !
Omul pe care l-am legat este însuși Tajomaru.
Da, celebrul bandit Tajomaru despre care toată lumea vorbește.
Ultima dată, când aproape că l-am prins, arăta la fel
și avea la el aceeași sabie.
Acum două zile, pe înserat, pe bancul de nisip de la Katsura...
Ce s-a întâmplat ?
Era căzut de pe cal, 17 săgeți cu pene de vultur erau împrăștiate pe-acolo,
o tolbă de piele și un cal pestriț...
Toate acestea aparțineau mortului.
Pentru un hoțoman ca Tajomaru surprins cu un cal furat,
asta înseamnă o firească întoarcere a lucrurilor !
Eu, căzut de pe cal ? Ești un măgar !
În ziua aceea...
Am gonit călare pe calul ăla și dintr-o dată, m-a luat o sete cumplită...
Astfel, în apropiere de Osaka, am băut dintr-un izvor.
Trebuie să fi fost împuțit de un șarpe-veninos, mort, mai la deal...
După o bucată de vreme, m-a luat o durere de stomac groaznică.
Odată ajuns la fluviu, nu m-am mai putut abține.
Am sărit de pe cal și m-am zvârcolit pe pământ.
Tajomaru căzut de pe cal ?
Numai un nebun poate spune lucruri atât de prostești !
Știu că mai devreme sau mai târziu o să-mi luați gâtul,
așa că n-am să ascund nimic.
Da, Tajomaru l-a ucis pe acel om !
Am vazut acea pereche acum trei zile. Era o după-amiază fierbinte.
Dintr-o dată, o boare răcoroasă a facut frunzele să foșnească.
De n-ar fi fost acel vânt, nu l-aș fi ucis !
De-abia am zărit-o că a și dispărut.
Poate din cauza asta.
Am crezut că am văzut o zeiță !
Atunci m-am hotărât s-o răpesc chiar de-ar fi trebuit să-i omor bărbatul.
De-aș fi putut-o avea fără să ucid pe nimeni ar fi fost mult mai bine.
Intenția mea a fost să o răpesc fără să-i ucid bărbatul.
Dar n-o puteam face pe drumul către Yamashina.
Ce vrei ?
Ce dorești ?
Ce vrei ?
Nu fi așa bănuitor !
Vezi ? Nu-i așa că-i frumoasă ?
Uită-te mai bine la ea.
Sunt niște ruine acolo.
Când am îndepărtat vârful unei movile, am găsit o mulțime de săbii și de oglinzi.
Le-am îngropat într-un crâng de pe munte pentru ca nimeni să nu le găsească.
Dacă te interesează, ți le vând ieftin.
E mai încolo !
Mergi în fața mea.
Acolo e. Dincolo de pinii aceia.
Soțului dvs, i s-a făcut rău !
Fața ei a devenit palidă. Se holba la mine cu ochii înghețați,
cu o expresie intensă ca a unui copil.
Când am văzut asta, mi-a fost ciudă pe bărbat, și dintr-o dată, l-am urât.
Am vrut să i-l arăt cât de jalnic era legat lângă pinul acela !
Nu m-am gândit la asta înainte dar mi-a trecut dintr-o dată prin minte.
Niciodată nu am văzut atâta ferocitate la o femeie !
Și uite-așa am putut-o avea fără să-i omor bărbatul.
Și totuși nu intenționam să-l ucid.
Dar atunci...
Așteaptă !
Stai !
Sau mori tu sau moare soțul meu !
Unul din voi doi trebuie să moară !
Să-mi fie știută rușinea de către doi bărbați e mai rău decât moartea.
Iar eu voi merge după cel ce va supraviețui.
Așa l-am omorât ! Dar nu am vrut să o fac într-un mod onorabil.
A luptat foarte bine ! Ne-am încrucișat săbiile de 23 de ori.
Îmi amintesc asta pentru că încă mai sunt impresionat !
Nimeni nu și-a încrucișat vreodată sabia cu mine, de mai mult de 20 de ori !
Ce ? Femeia ?
Nu știu.
Când i-a murit bărbatul, m-am întors spre ea... Dar ea dispăruse.
Lupta trebuie să o fi speriat și-atunci a fugit.
Am fugit către poteca de munte.
Tot ce-am găsit era calul care păștea liniștit.
E-adevărat că patima ei mi-a plăcut mult.
Dar a fost o femeie ca oricare alta.
N-am făcut nimic să o regăsesc.
Ce ? Sabia mortului ?
În oraș, am dat-o la schimb pentru băutură.
Ce ? Pumnalul ei ?
Avea prăsele de sidef. Părea a fi foarte valoros.
Mi-a ieșit complet din minte ! Asta chiar că a fost o prostie.
Cea mai mare greșală pe care am făcut-o vreodată !
Chiar și în rândul bandiților, Tajomaru e renumit că-i afemeiat.
Toamna trecută, o tânără nevastă s-a dus la templu cu servitoarea ei
au fost găsite moarte amândouă în munți, cu gâtul tăiat. Trebuie să fi fost victimele lui.
Cine poate știi cu adevărat ce s-a-ntâmplat cu femeia care și-a părăsit calul ?
Ei bine...
Acea femeie s-a arătat la tribunal.
Ea s-a ascuns într-un templu unde a găsit-o poliția.
E o minciună !
Totul e o minciună ! Și povestea lui Tajomaru și povestea femeii !
E omenește să minți !
De cele mai multe ori nu suntem în stare să fim cinstiți cu noi înșine !
Poate. Totuși e numai datorită faptului că suntem slabi.
Din cauza faptului că oamenii sunt slabi, ei mint și se mint, chiar și pe ei înșiși.
Asta-i bună ! Încă o predică !
Nici nu-mi pasă că-i minciună, atâta timp cât povestea-i palpitantă !
Și cu ce poveste a venit femeia ?
Păi, e complet diferită de cea a lui Tajomaru.
Atât de diferită, încât fața ei nici măcar nu arăta ferocitatea descrisă mai-nainte.
Era atât de blândă încât stârnea mila.
Bărbatul acela, în kimono albastru...
după ce m-a forțat să-i cedez...
m-a anunțat țanțoș că e infamul bandit Tajomaru...
și rânjea batjocuritor înspre soțul meu, legat fedeleș lângă un copac.
Cât trebuie să fi fost de îngrozit soțul meu !
Și cât trebuie să se fi luptat, sărmanul...
cu frânghiile care-l strângeau din ce în ce mai tare.
Am alergat înspre el. Sau, mai degrabă, am încercat.
Chiar și-acum, când mă gândesc la ochii lui...
îmi îngheață sângele-n vene.
Ce-am văzut în ei nu era deloc mânie.
nici măcar durere,
doar o sclipire de oțel, aceea a urii.
Nu !
Nu te uita așa la mine !
E prea crud !
Bate-mă ! Ucide-mă, dacă vrei !
Dar, te rog, nu mă privi așa ! Încetează !
Acum, omoară-mă !
Omoară-mă odată !
Oprește-te !
Încetează !
Te rog, nu !
Cred că am leșinat după aia.
Când mi-am revenit, m-am uitat în jur...
Închipuiți-vă șocul...
Mi-am văzut pumnalul înfipt în pieptul soțului.
Am fost șocată, și nu mai știu...
cum am reușit să ies din pădure.
Mai târziu, m-am trezit...
în picioare, aproape de un heleșteu...
de la poalele unui munte.
Încercam să mă înec.
Încercam să mă sinucid, altfel...
Dar n-am reșit să mă omor.
Spuneți-mi ce puteam să fac eu, o biată femeie...
Într-adevăr, nici eu nu mai înțeleg nimic !
Toate femeile ne trag pe sfoară cu lacrimile lor.
Și se păcălesc chiar pe ele însele.
E periculos să le asculți.
După versiunea mortului...
Versiunea mortului ? Cum poate vorbi un mort ?
Prin gura unui șaman.
Minciuni ! Mortul minte, și el !
Dar un mort nu poate minți.
Și de ce, mă rog ?
Refuz să cred că sufletele pot fi viciate până-ntr-așa hal.
Asta o spui tu.
Cine e sincer, în ziua de astăzi ?
Credem doar ființele.
Ce porcărie !
Oamenii preferă să uite lucrurile care nu le fac plăcere.
Sfârșim prin a crede propriile minciuni.
- E mai ușor așa ! - Nu-i adevărat. - S-o lăsăm baltă.
Perfect !
Să ascultăm deci povestirea mortului.
Iată-mă, din păcate, pe tărâmul umbrelor.
Și sufăr, în negura asta totală.
Blestemați fie cei ce m-au aruncat în acest infern !
După ce mi-a violat soția, banditul a vrut să o îmbuneze.
Ea stătea așezată pe grămada de frunze, cu ochii plecați.
Banditul îi vorbea cu viclenie:
"Soțul tău nu va mai dori..."
"o femeie dezonorată."
"Trăiește cu mine, în loc să fii nefericită cu el."
"Am fost îndrăzneț pentru că te iubesc."
Ea a ridicat încetișor capul, ca într-un vis.
Niciodată nu i-am văzut fața atât de radioasă.
Soția mea, atât de frumoasă...
în fața soțului imobilizat, i-a răspuns banditului :
"N-are importanță unde..."
"du-mă cu tine dacă mă vrei !"
Asta a spus ea !
Și asta nu e tot.
Altfel, m-aș simți mai puțin rău aici.
"Te rog, omoară-l !"
"Dacă trăiește, nu te pot urma !"
"Ucide-l !"
Aceste cuvinte șuieră încă în jurul meu,
ca un uragan !
Cuvintele acelea atât de odioase au fost ele rostite vreodată ?
Banditul însuși s-a cutremurat auzindu-le.
"Ucide-l !"
Spune-mi ! Ce să fac cu muierea asta ?
S-o omor, sau să o păstrez ?
Aproape că l-am iertat pe bandit, pentru aceste cuvinte.
Deci, să o omor sau să o păstrez ?
Nu știu câte ore au trecut...
A fugit ! De restul, mă doare-n cot !
Era o liniște profundă.
Deodată, am auzit o voce plângând parcă.
Cineva plângea în hohote.
Cine putea să fie ?
Totul era calm.
Ce liniște s-a întins peste tot.
Se îngâna ziua cu noaptea...
Am fost învăluit într-o tăcere adâncă.
M-am întins acolo, pe jos.
Apoi, am auzit cum cineva s-a apropiat în tăcere de mine.
O mână a prins pumnalul înfipt în pieptul meu, și l-a scos încetișor.
Nu-i adevărat !
Nu era niciun pumnal ! A fost ucis cu o sabie !
Începe să devină interesant !
Ai fost deci martor la toată tărășenia asta ?
Ar fi trebuit să le spui judecătorilor.
Nu vroiam să am necazuri.
Dar aici, tu poți vorbi.
Haide... povestește !
Versiunea ta trebuie să fie cea mai bună.
Ajunge ! M-am săturat de povestea asta îngrozitoare !
Asta este una dintre cele mai obișnuite.
Am putea spune că ticăloșia oamenilor...
a făcut să fugă până și duhurile de la poarta Rashômon !
Deci, ce ști de fapt ?
Am găsit pălăria femeii.
Ai spus-o deja !
Apoi, am auzit suspine, acelea ale unei femei.
M-am uitat...
și am văzut un bărbat legat fedeleș, pe soția sa, și pe Tajomaru.
Stai puțin, povestea cu cadavrul bărbatului, ai inventat-o ?
Nu vroiam să am necazuri !
Înțeleg.
Continuă ! Ce făcea Tajomaru ?
Stătea în genunchi, și o ruga pe femeie să-l ierte.
Până acum, tot ce mi-am dorit să fac chiar dacă a fost ceva rău, am făcut.
Am crezut că așa e bine.
Astăzi însă, e altceva !
Te-am avut, dar te doresc și mai mult.
Sufăr. Te rog, mărită-te cu mine !
Eu, celebrul Tajomaru, te implor !
Dacă tu vrei, voi deveni cinstit.
Sunt destul de bogat pentru amândoi.
Și dacă urăști banii furați, voi munci.
Voi accepta orice corvoadă.
Voi face totul pentru a te face fericită.
Mărită-te cu mine, te implor !
Dacă mă refuzi, va trebui să te omor.
Te rog, spune da !
Nu mai plânge... și răspunde-mi !
Spune-mi că accepți.
Spune !
Imposibil !
Cum aș putea ? Nu sunt decât o femeie.
După tine, de bărbat ține hotărârea ?
Așteaptă ! Stai așa !
Refuz să-mi risc viața pentre ea.
Ești de două ori dezonorată, trebuie să te sinucizi !
Nenorocito !
Nu-mi doresc rușinea asta ! Păstreaz-o !
Îmi pare mai rău după cal decât după ea.
- Așteaptă-mă ! - Stai pe loc !
Încetează cu plânsul. E degeaba.
N-o mai zăpăci !
Toate femeile sunt proaste.
Voi sunteți niște proști !
Dacă tu ești soțul meu...
de ce nu l-ai ucis pe omul ăsta ?
Și-apoi să-mi fi spus să mă sinucid. Asta ar face un "bărbat" !
Nici tu nu ești un "bărbat" !
Când am auzit că tu ești Tajomaru, am tresărit de bucurie.
Eram sătulă de farsa asta a căsniciei !
"Tajomaru mă va scoate din situația asta de nesuportat"-mă gândeam.
"De mă va smulge de lângă imbecilul ăsta, voi face orice pentru el".
Așa mă gândeam !
Și m-ai decepționat și tu ! Ești la fel de egoist ca soțul meu !
Să țineți minte asta ! Femeia aparține aceluia care sacrifică totul !
O femeie ți-o faci a ta, cu sabia în mână !
Nu vreau să mor ! Nu !
Deci asta-i povestea adevărată !
Eu nu mint ! Am văzut cu ochii mei !
Nimic nu-i mai puțin sigur.
Eu nu mint, îți zic !
Un mincinos nu spune niciodată că minte.
E îngrozitor !
Dacă nu mai putem crede pe nimeni înseamna că lumea asta-i un infern !
Da, lumea asta-i un infern !
Dar eu am încredere în oameni !
Refuz să cred că lumea asta-i iadul pe pământ !
Nu striga că nu ajută la nimic.
Gândește-te ! Care din ăștia trei e demn de crezare ?
Nu înțeleg nimic din toate astea. Absolut nimic.
Așa e. Oamenii sunt complet lipsiți de judecată.
Ce faci ?
Ghicește !
- Dar e îngrozitor ! - Îngrozitor ?
Până la urmă, cineva va lua aceste kimono-uri. De ce nu eu ?
- Ești diabolic ! - Diabolic ?
Și-atunci, părinții lui cum sunt ?
Și-au trăit plăcerea, apoi au abandonat copilul. Niște demoni !
Nu-i adevărat !
Privește amuletele agățate de kimono. Lăsate să-l protejeze pe copil.
Gândește-te la supărarea părinților. Au fost obligați să facă asta.
Lasă că știu eu !
Ce egoism ! Nu pot să cred.
Dacă nu vrem să trăim ca niște câini,
n-avem decât să fim egoiștii zilelor noastre.
O hoție !
Fiecare în parte e egoist,
și nu-și vede decât propriul interes !
Banditul, femeia, bărbatul și cu tine !
Dar tu ? Nu mă face să râd !
Ai putut păcăli poliția dar nu pe mine !
Unde e pumnalul femeii ?
Ăla cu prăsele de sidef. Tajomaru zicea că e prețios.
Unde e ?
A dispărut, nu ?
Cine l-a furat ? Vezi bine că tu !
Se pare că am dreptate !
Un hoț care-i numește pe ceilalti hoți !
Nu mai ai nimic de zis ?
Dacă nu, atunci am plecat.
Ce vrei să faci ? Să-i iei și ce amar i-a mai rămas ?
Acasă, am deja șase copii...
Să cresc șase sau șapte copii, pentru mine, e același lucru.
Iartă-mă ! Mi-e rușine pentru ce-am putut gândi !
E normal... în zilele noastre. Sfârșim prin a ne îndoi de toată lumea.
Eu ar trebui să ma simt rușinat.
De fapt, nu mă înțeleg pe mine însumi.
Dimpotrivă, vreau să-ți mulțumesc !
Datorită ție,
am recâștigat încrederea în oameni !
Hai, nu-mi spune !
Ați urmărit filmul: RASHôMON de Akira KUROSAWA
Traducerea și adaptarea: Mihai-Liviu DELDEGAN
S F Â R Ș I T